Иван Вазов
Мегданя при лунна нощ

chitanka.info

В струите на чучурите буйни

лунните зари блещят, играят —

чучурите само шумноструйни

в мъртвий сън подлунен сън не знаят.

Спи мегданя. Зидовете вети

с черни, чупени го сенки шарят,

а на свода, с тих светлик залети,

бледните звезди се разговарят.

Нийде зрак в прозорците, в къщята.

Нейде пред вратите — живи сенки —

женоря, със хурки под луната

златна, са излезли на седенки.

Спи мегданя. Чучурите пеят

еднозвучно. Тишина… Но ето:

звуци чудни взеха да се леят —

слепий Колчо свиреше с кларнето!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.